broskvoň obecná
Prunus persica (L.) Batsch
čeľaď: ružovité – Rosaceae

synonymá: syn. Persica vulgaris Mill., Amygdalus persica L., Persica davidiana Carr.
slovenský názov: broskyňa 
anglický nýzov: Peach
nemecký názov: Pfirsich
ľudový názov: Perzské jabĺčko,Baracka

Pôvod druhu:   
Broskyňa pochádza z Číny, kde bola známa už v 3. tisícročí p.n.l.. V niektorých prameňoch sa uvádza, ako miesto pôvodu Irán (Perzia). Broskyňa sa skoro rozšírila na západ do Iránu odkiaľ bola za vlády Alexandra Veľkého v 4. storočí p.n.l. prenesená do Grécka. Do Rímskej ríše sa potom dostala veľmi skoro, pretože v prvej polovici prvého storočia n.l. uvádzal Plínius Starší niekoľko odrôd broskyní. Do strednej Európy sa pravdepodobne dostala z Grécka. (Mohácsy, 1960)

Areál rozšírenia:
V súčasnosti sa broskyne najviac pestujú v Taliansku, Francúzsku, Bulharsku a Španielsku. V Severnej Amerike sa pestujú v USA, Mexiku a Kanade. V Južnej Amerike je to Argentína a Brazília. Na blízkom východe v Turecku, na ďalekom východe v Japonsku, v Afrike v JAR, Maroku i Austrálii. 
V Českej Republike je broskyňa rozšírená v oblasti Západných Čiech od Prahy po Teplice a Ústí nad Labem. Na Morave na Šumpersku, Olomoucku ale i Ostravsku. Tiež v okrese Břeclav, Hodonín, v časti okresu Znojmo, Uherské Hradiště a Brno- venkov. (Mohácsy 1960 Richter, Kalášek 1989)

Popis rastliny: 
•	Druh vytrvalý, drevina- strom
•	Koreňový systém je kolovitý.
•	Stonka drevnatá- kmeň pokrytý kôrou s dosť dlhými puklinami rozloženej v rovnej línii. Sklon k vytváraniu stromovitého alebo kernatého tvaru je, prirodzene pri jednotlivých sortách veľmi rozdielny. Sú 2 – 8 m vysoké.
•	Listy sú umiestnené jednotlivo, alebo trojpočetne. Sú drobné, stredne veľké, veľké ba až veľmi veľké (8 – 12 – 15 – 20 cm dlhé). Majú krátku listovú stopku, listová čepeľ je čiarkovitá, úzkočiarkovitá, alebo čiarkovito-kopijovitá, so zaokrúhlenoklinovitou, viacmenej zaokrúhlenou bázou s krátko, alebo dlho končistým listovým vrcholom. Listový okraj, ktorý môže byť veľmi husto drobnopilkovitý, alebo riedko hrubo pilkovitý, niekedy i dvojpilkovitý. Na báze nemôžeme nájsť prílistky. Na hornom konci listovej stopky- značné bradavkovité nektárové žliazky.
•	Obojpohlavné( tyčinky a piestiky na jednom kvete). Kvety majú veľmi krátku kvetnú stopku. Kalich je päťpočetný. Voĺné kališné lístky sú menšie ako korunné lupienky- elipsovité, elipsovitokópijovité, kuželovitokončisté, na líci i na rube holé, červenkasté 

alebo hnedasto olivové. Hlboká kvetná čiaška hrnčekovitého, alebo šálkovitého tvaru. Rozlišujeme dva charakteristické typy kvetov: ružovitý, zvonkovitý.
•	Kvetenstvo je klások.
•	Doba kvetu je  priemerne od XV/IV do XXII/IV.
•	Plody odrôd sú rôzne vysoké, široké a hrubé. Tvar plodu môže byť guľatý, pozdĺžny, oválny alebo sploštelý. Ryha sa tiahne od stopečnej jamky po jamku čnelečnú či až za ňu do zadnej časti plodu. Môže byť rôzne hlboká. Čnelečná- vrcholová časť plodu je rôzne veľká, s rôznou hĺbkou čnelečnej jamky a s rôzne vyvinutým hrbolkom. Šupka je buď hladká (nektarinky), alebo plstnatá( pravé broskyne), pričom plstnatosť môže byť jemná alebo v rôznom stupni hrubá. Niektoré odrody majú na povrchu plodu ešte jemné alebo hrubé chmýrie. Základná farba šupky je biela, žltá alebo červená, farba líčka je od svetle červenej až po fialovo červenú. Kryje buď len časť plodu alebo skoro celý. Dužina môže byť nazelenalo biela, biela, krémovo biela, svetlo žltá, žltá, oranžovo žltá až červená. Okolo kôstky a pod šupkou býva inak sfarbená než ostatná dužina. Odlúčiteľnosť kôstky od dužiny je dôležitým odrodovým znakom. 
Semeno môže byť rôzne veľké( vysoké, široké a hrubé). Sfarbenie kôstky sa líši podľa odrôd, hlavne však podľa toho, či je čerstvá alebo suchá. Môže byť svetlo alebo tmavo hnedá, červená alebo v rôznych odtieňoch. Povrch kôstky je buď hladký, alebo s ojedinelými jamkami alebo so skupinami jamiek, alebo s rôzne dlhými a rôzne rozvetvenými brázdami až úplne voštinovytými. (Kutina a kol. 1991, Ivičič 1961 )

Obsahové látky: 
Broskyne obsahujú 13 – 20% sušiny, 8,5 – 13% sacharidov, 0,7 – 0,9% organických kyselín, 0,05 – 0,11% trieslovín, 0,40 – 0,75% pektínov, 0,45 – 0,85% vlákniny a 0,45 – 0,65% minerálnych látok (draslík, vápnik, horčík, fosfor). Majú rozdielny obsah provitamínu A, vitamínu B1,  B2, C, E, niacínu a rutínu. (Ivičič 1961 )

Ekológia:
Stanovištné podmienky: expozícia južná, juho-východná, juho-západná. Najvhodnejšie polohy sú mierne svahy v nadmorskej výške do 200m. 
Podmienky rastu: Nevyhovujú im pôdy mokré, kyslé, ťažké, studené a neprevzdušnené. Ani príliš suché, na živiny skromné pôdy. Vyhovujú im: CaCO3 nie viac ako 5%. Pôdna reakcia Ph- neutrálna. Náročné na teplo. Priemerná ročná teplota sa má pohybovať od 7 do 10 stupňov Celzia. Priemerné júlové teploty majú byť nad 18 stupňov Celzia a ročné zrážky do 600 mm. Stredne dobre zásobené vlahou. (Richter,  Kalášek 1989)

Význam a využitie v praxi:
Poľnohospodársky význam-väčšinou na priamy konzum. Priemyselné využitie- potravinársky priemysel, najmä konzervárenstvo ( kompóty, džemy, marmelády apod.). (Richter, Kalášek1989)

Zaujímavosti: 
Za pravlasť broskyne dávnejšie pokladali Perziu, čo dokazuje jej starý rímsky názov ba aj starší latinský názov. Keďže broskyňu Gréci skutočne doviezli do Európy z Perzie, Rimania ju nazvali Malum persicum ( perzské jablko ). (Mohácsy 1960 )

Použitá literatúra: 
Mátyás Mohácsy (1960): Broskyne. Slovenské vydavateľstvo pôdohospodárskej literatúry v Bratislave:  str. 7-12, 31-46
Miloslav Richter, Jiří Kalášek (1989): Meruňky, broskvoně na zahrádce. SZN Praha:str.3-4,15 
Jozef Kutina a kol. (1991): Pomologický atlas 1. Zemědelské nakladatelství Brázda, Praha: str.122-123
Ladislav Ivičič (1961): Ovocinárstvo. SPN, Bratislava :str.160-167