bříza bělokorá
Betula verrucosa
Čeleď:  břízovité – Betulaceae

synonyma: Betula alba L., Betula pendula Roth.

slovenský název: breza biela
anglický název: Silver birch
německý název: Birke gemeine
lidové názvy: bříza bradavičnatá

Původ druhu:  
Původní areál břízy zahrnuje celou Evropu a severní Asii.

Areál rozšíření: 
Bříza náleží mezi nejrozšířenější stromy. Je rozšířená v Evropě a Asii, takřka ve všech listnatých, jehličnatých a smíšených lesích. Vyskytuje se od Francie na sever až po 65 rovnoběžku severní šířky, na východ až po Sibiř, směrem na jih po Itálii, přes Balkán až po Kavkaz. (BANFI E. A KOL. 1999)

Popis rostliny: 
•	Vytrvalá dřevina dožívající se proměnlivého věku.
•	Kořenový systém bohatě vyvinutý s velkým počtem postraních kořenů s kořenovými vlásky (rhizinami), rozvětvené jsou blízko pod povrchem půdy. Zakořenění není obvykle ve velké hloubce jako je to u jiných druhů, je relativně plytké. (Hurdych V. a kol.1973, BANFI E. A KOL. 1999)
•	Bříza bělokorá je 25 – 30 metrů vysoká a vytváří světlou, rozkladitou korunu, přičemž konce větví, obzvláště u starších stromů, charakteristickým způsobem převisají. Kmen je štíhlý a pokrytý tenkou, papírovitou  bílou kůrou s vodorovně uspořádanými černými skvrnami. Tato papírová borka se odlupuje ve vodorovných pruzích. Ve stáří se ve spodní části kmene mění v hrubou a rozbrázděnou borku. (Hurdych V. a kol.1973, BANFI E. A KOL. 1999)
•	řapík, čepel listová je oválně zašpičatělá až trojuhelníková a na svrchní i spodní straně světle zeleně zbarvená.Báze čepele je zaoblená nebo široce klínovitě sbíhavá, a tím získává často na pohled kosočtverečný obrys. Okraj listů je dvojitě zoubkovaný. Listy jsou 3 – 5 cm dlouhé, se 3 – 7 páry nervů. Při rašení jsou bledě zelené, později tmavnou a na podzim jsou žluté. (Hurdych V. a kol.1973, BANFI E. A KOL. 1999)
•	Květy jsou dvojdomé. Samčí květy vytvářejí dlouhá nažloutlá jehnědovitá květenství, malá vzpřímená samičí květenství jsou kratší a slabší, nacházejí se na letorostech. (Hurdych V. a kol.1973, BANFI E. A KOL. 1999)
•	Samotná dřevina kvete až ve věku 10 – 20 let. Samčí jehnědy se zakládají již na podzim. Doba kvetení je začátkem jara, kdy se tato květenství opylí a vyvinou v malé šištice. (Hurdych V. a kol.1973, BANFI E. A KOL. 1999)
•	Plodem je válcovitá, 2 – 3 cm dlouhá šištice, která se po dozrání rozpadne aby uvolnila semena. Semena jsou malé, dvojitě okřídlené oříšky roznášené větrem. Semeno často vypadává na sníh. (Hurdych V. a kol.1973, BANFI E. A KOL. 1999)

Obsahové látky: 
Z hlediska obsahovaných látek je bříza bělokorá velmi bohatá. Listy obsahují rozmanité cenné látky, sloužící jako léky. Jsou využívány jak v lidovém léčitelství, tak v různých homeopatických přípravcích. Na cukry bohatá březová šťáva se v severní Evropě zpracovává na ocet a nechá se zkvasit na různé alkoholické nápoje. Taktéž i odvar z kůry je hojně využíván v lidovém léčitelství. (Hurdych V. a kol.1973, BANFI E. A KOL. 1999, Kremer B.P.1995)

Ekologie: 
Bříza dává přednost horským stanovištím do 2000 m nad mořem a tvoří někdy stejnorodé, čisté prostory, častěji ovšem lesy smíšené, ve společenství jehličnatých i listnatých dřevin a, to hlavně v Alpách. Miluje spíše chudé, suché, i písčité půdy, které také zpevňuje, takže patří k pionýrským dřevinám vznikajících ekosystémů. Důvod jejího dalekosáhlého rozšíření od Jižní Evropy až na Daleký sever, případně do odpovídajících výškových poloh alpských pohoří Evropy, spočívá v její nenáročnosti a odolnosti vůči klimatu. Pravděpodobně přitom hraje důležitou úlohu její nenápadně bílá kůra, která odráží podstatnou část dopadajícího záření. To se zdá být, zejména na silně a vytrvale osluněných místech, velice účinný znak přizpůsobivosti. Břízy se neobyčejně rychle rozmnožují na ladem ležících půdách nebo na pasekách. Také tato skutečnost je snadno pochopitelná, vezmeme-li v úvahu i jen přibližné množství rozmnožovacích jednotek, vyslaných do prostoru pouze jedním stromem.( BANFI E. A KOL. 1999, Kremer B.P.1995)

Význam a využití v praxi: 
Elastické, relativně měkké a jemné pórovité dřevo se hodí zejména pro zhotovování lyží, hraček a domácích zařízení. Je také oblíbeným dřevem palivovým a pro své dobré absorpční schopnosti se uplatní i ve zdravotnictví. Ale i další části této dřeviny jsou žádány. Tak na příklad z březové kůry se připravují léky a z listů žluté barvivo. Větve slouží k zhotovování košťat.( BANFI E. A KOL. 1999, Kremer B.P.1995)

Použitá literatura: 
Banfi E., Consolinová F. (1999): Stromy na zahradě, v parku a ve volné přírodě. IKAR - Knižní klub. Praha : 144
Kremer B. P. a kol. (1995): Průvodce přírodou – Stromy. IKAR - Knižní klub.  Praha : 106
Koblížek J. (2000): Jehličnaté a listnaté dřeviny našich zahrad a parků. Tisk SURSUM Tišnov: 64, 68
Hurdych V., Mikuláš E. (1973): Sadovnická dendrologie. SZN Praha:  100, 101