borovice lesní
Pinus sylvestris
čeleď: Borovicovité - Pinaceae

slovenský název: Borovica lesná
anglický název: Scotch pine
německý název: Wald – Kiefer
lidový název: sosna

Původ druhu:
Euroasie

Areál rozšíření:
V České republice roste po celém území, mimo horské polohy. V Euroasii se vyskytuje přibližně mezi  50° severní šířky na jihu a polárním kruhem na severu (od Laponska západně po Španělsko, východně po Sibiř). Výškové Rozšíření sahá do 1300 m n. m. V Severní Americe je její výskyt omezen pouze na lesní kultury.

Popis:
•	Stálezelená, vytrvalá jehličnatá dřevina.
•	Mohutný kořenový systém s kůlovým kořenem.
•	Kmen přímý i zakřivený (dle podmínek), u starších jedinců se větví až v horní čtvrtině. Dosahuje výšky maximálně 45 m a 100 cm v průměru. Borka šedohnědá, rozpukaná, na řezu rezavě červená, v horní části kmene a na větvích rezavě oranžová, odlupující se v tenkých lístcích (Skalická, 1988). Koruna v mládí kuželovitá, ve stáří asymetrická.
•	Jehlice tuhé, s půlkruhovým průřezem, mírně zkroucené dle podélné osy, zašpičatělé, 3 – 8 cm dlouhé, šedozelené, po dvou ve svazečcích a s obsahem pryskyřičných kanálků.
•	Květy oboupohlavné. Samčí šištice vejcovité, nažloutlé, 4 – 8 mm dlouhé, tyčinky se spojidlovým přívěskem. Samičí šištice kulovité, dlouhé 5 – 6 mm a zpravidla růžové.
•	Květenství jednoduché.
•	Doba květu: IV – V
•	Zralé šišky okolo 5 cm dlouhé a 3 cm široké, šedohnědé se štítky semenných šupin. Na jaře třetího roku se šišky otvírají a po vysemenění opadávají (Skalická 1988). Semena bělavá až načernalá, zploštělá, 3 – 4 mm dlouhá. Křídlo okolo 15 mm dlouhé klíšťkovitě obepíná semeno.

Obsahové látky:
Silice, balzámy, pryskyřice a fytoneidní látky.

Ekologie:
Dřevina výrazně světlomilná s poměrně širokou valencí na vlhkost a teplotu. Roste s úspěchem na suchých píscích, dunách, vátých píscích, na štěrku, na kamenitých sutích a skalních ostrozích z nejrůznějších hornin, jakož i na rašelinných podkladech (Úradníček a kol. 2001). Klimaticky je nenáročná, avšak nehodí se do velkoměstského a průmyslového prostředí. V prvním lesním vegetačním stupni (dubovém) tvoří společenstva borové doubravy, v nultém LVS (bory) pak tvoří bory chudé, reliktní, kyselé, smrkové, hadcové, svěží jedlové, kyselé jedlodubové, chudé jedlodubové, chudé březové, podmáčené smrkové a rašelinné.

Využití v praxi:
Borovice lesní nemá zemědělský význam, zato lesnicky je to velmi významná dřevina, plnící navíc půdoochranou funkci na extrémních stanovištích. Světlé, měkké dřevo poskytuje stavební materiál na železniční pražce a telegrafní sloupy. V zahradnictví se používají její zakrslé kultivary a je též oblíbeným vánočním stromkem. V lidovém léčitelství se používá nálev z pupenů, podporující odhlenění.

Zajímavosti:
Aby mohla jevit tato dřevina přímý růst, je třeba ji držet v zápoji. V tomto ohledu je však jedinečný ekotyp adršpašská borovice, která roste na pískovcových skalách jako solitér, a přesto roste zpravidla vzpřímeně.

Použitá literatura:
Hejný, S., Slavík, B. a kol. (1988): Květena ČSR 1. Academia, Praha: 291 – 294
Úradníček, L., Maděra, P. a kol. (2001): Dřeviny České republiky. Matice lesnická, Písek: 22
Bruno, P. K. (1995): Stromy. Knižní klub, Praha: 50
Průša, E. (2001): Pěstování lesů na typologických základech. LP, Kostelec nad Černými lesy: 202, 382 – 386
Horák, B. (1999): Lesnický a dřevařský slovník Aj – Čj a Čj – Aj. LP, Kostelec nad Černými lesy: 167
Rada, R. (1998): Botanický slovník. EKO service, Praha a Blatenská tiskárna, Blatná: 27