bob obecný
Faba vulgaris Moench
čeleď: bobovité – Fabaceae

slovenský název: 
anglický název:
německý název: 
lidové názvy (české):

Původ druhu: 	
- var. major – svinský či zahradní bob pochází ze Středozemí 
- var. equina – koňský či polní bob pochází z jihozápadní Asie
- var. minor – drobnosemenný koňský (polní) bob, původem je z jihozápadní Asie. Většina našich odrůd patří k tomuto drobnosemennému druhu bobu.

Areál rozšíření: 
Vzhledem k tomu, že se tato rostlina v současné době hojně využívá jako kulturní, areál rozšíření je v oblastech naší republiky, kde jsou pro její pěstování nejvhodnější podmínky.

Popis rostliny: 
•	jednoletá bylina
•	kulovitý kořen, proniká hluboko do půdy a má četné boční kořeny
•	stonek je mohutný, vzpřímený, čtyřhraný, vysoký 0,8 – 1,5 m i více. Rozvětvuje se výhradně ve spodní části
•	drobné lístky jsou jedno až čtyřjařmé, sudospeřené, zakončené hrotem, eliptičné a celokrajné, palisty jsou malé
•	květy jsou velké, přisedlé na krátkých paždních stopkách po dvou až třinácti krátkých hroznech. U vikve bílé s nápadnou sametově hnědou, fialovou až černou skvrnou na každém křídle
•	hroznovité květenství
•	doba květu trvá v teplejších podmínkách 2-3 týdny a v chladnějších podmínkách 3-4 týdny
•	plodem je lusk a lusky jsou dlouhé 40-200 mm, masité, při dozrávání kožovité, válcovité až mírně zploštělé s třemi až osmi semeny. V jednom paždí listů bývá 1-5 lusků. V době zralosti mají lusky hnědou až černou barvu. Semena jsou malá až velká, téměř kulovitá, válcovitá až plochá. Nejčastější barva semen je světle zeleno-hnědá, ale též černofialová až černá. Stárnutím semena tmavnou a jejich osemení ztrácí lesk.

Obsahové látky: 
vysoký obsah bílkovin v semenech i ve vegetativní hmotě, více vlákniny a méně pentosanů než obilniny, obsahem vitamínů se vyrovná obilninám.

Ekologie:
Je vhodný do chladnějších poloh a půd. 
Může sloužit i jako opěrná rostlina při pěstování luskovin ve směskách a je rovněž výbornou plodinou na zelené hnojení.
S ohledem na značné nároky bobu na vláhu je žádoucí pěstovat jej na půdách s dobrou vodní kapacitou, dobře zásobených živinami a vápníkem. Vhodné jsou hluboké, úrodné, jílovité nebo hlinité, ale nezamokřené půdy. Bob dobře roste i na písčitohlinitých půdách za předpokladu dostatku vyrovnaných srážek. Optimální růst vykazuje na pozemcích se neutrální reakcí. Kyselé půdy jsou sice méně vhodné, ale přesto se tam koňský bob s úspěchem hodně pěstuje.

Význam a využití v praxi:
Tato plodina se hojně využívá jako kulturní.
K hospodářsky cenným vlastnostem patří díky chemickému složení mnohostranně využití semen a celých rostlin, jakož i vynikající předplodinová hodnota koňského bobu.

Zajímavosti:
Cennou vlastností je, že na kořenech symbioticky žijí nitrogenní bakterie, které zajišťují poutání vzdušného dusíku v půdě. Obohacuje půdu kvalitním humusem, meliorační účinek kořenového systému na těžkých půdách, vynášení a využívání živin ze spodních vrstev, příznivé působení na půdní strukturu, potlačování plevelů, vytváření stínové půdní zralosti aj., projevující se ve vynikající předplodinové hodnotě bobu. Patří k rostlinám, které významně  zvyšují antifytopatogenní potenciál půdy a její úrodnost, a to jej předurčuje k zařazování jako přerušovače do osevních sledů přesycených obilninami.Cennou vlastností bobu je jeho nepoléhavost, takže sklizeň je snažší než u ostatních luskovin. 

Použitá literatura: 
Lumír fuciman (1994): Základy pěstování bobu obecného
sborník kulturních plodin  pro střední školy  (1999)