bledule jarní
Leucojum vernum L.
čeleď: amarylkovité - Amaryllidaceae

slovenský název: bleduľa jarná
anglický název: Spring snowflake
německý název: Märzenbecher
lidové názvy (české): sněženka, koukořík, koukořička

Původ druhu:  
střední Evropa (Větvička V.1998)

Areál rozšíření:  
Evropa od Pyrenejí přes střední Evropu, Belgii, Polsko do střední Itálie a Rumunska. V Anglii a ve Švédsku roste v přírodě jen zplaněle. V ČR se vyskytuje roztroušeně od nížin do horského pásma, například v Orlických horách, Českém středohoří  a západní i jižní části Moravy. (Pilát A. 1964, Pokorný V.1997, Kolbek J. a kol. 2000)

Popis rostliny:
•	vytrvalá jednoděložná bylina
•	adventivní kořeny
•	stonek je bezlistý, dutý, smáčklý stvol, vysoký asi 20 cm, výška rostliny je od 10 do 30 cm
•	listy (většinou tři až pět ) jsou přízemní, čárkovité, tmavozelené, lesklé, s mělkým podélným žlábkem. Jsou 5-13mm široké, delší než stvol, hladké bez ochlupení. Přezimuje v podobě asi 2,5 cm velké, podzemní, kulaté nebo vejčité, bílé cibule (vzniklé metamorfózou listů) s velmi tenkou šupinou. Cibule má zásobní a rozmnožovací funkci. Listy jsou bez palistů. 
•	pravidelný květ vyrůstá z úžlabí toulcovitého listenu na konci stvolu. Je většinou jeden (zřídka dva), má kulovitě zvonkovitý tvar okvětí (skládající se podle čísla 3), je oboupohlavný a na stopce převislý. Má šest stejných okvětních lístků dlouhých 10-20mm, jsou bílé, na konci uzlově zesílené a na špičce ozdobené žlutozelenou skvrnou. Tyčinek má šest a jsou o polovinu kratší než okvětní lístky, mají krátké nitky a prašníky nemají na vrcholu výrůstky. Spodní semeník je složen ze tří plodolistů a má kyjovitě ztlustlou bliznu. Květ příjemně voní.
•	doba květu: II.-IV. (podle polohy)
•	plodem je trojpouzdrá elipsoidní tobolka s velkými světlými semeny s masíčkem
(Pilát A. 1964, Rabšteinek O. a kol. 1983, Kolbek J. a kol. 2000, Langová D. 2000, (Pokorný V. 1997, Štursa J. 1997, Kubát K. 2002)

Obsahové látky: 
Rostlina je jedovatá, obsahuje alkaloidy (jedovatý leucojin, galanthamin, lykorin a izotazetin) a sliz. Otravy se projevují sliněním, zvracením, průjmem a celkovou slabostí, jsou však vzácné. (Kolbek J. a kol. 2000)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: roste ve stinných a vlhkých lužních lesích, na mokrých lukách a v luzích, roztroušeně od nížin až do hor. V místech výskytu roste obvykle pospolitě a tvoří velké porosty. Je vzácná a chráněná.
Podmínky růstu: vyžaduje vlhkou humózní půdu a polostín, jinak je nenáročná a často zplaňuje. Její cibule je mrazuvzdorná. (Pilát A. 1964, Rabšteinek O. a kol.. 1983, Kolbek J. a kol. 2000, Štursa J. 1997, Větvička V. 1998)

Význam a využití v praxi: 
Rostlina je chráněná, pěstuje se jako významná okrasná cibulovina s kultivary, je oblíbenou jarní květinou k řezu a lze ji snadno přirychlovat.
Alkaloid galanthamin obsažený v amarylkovitých rostlinách byl pod názvem Nivalin používán jako lék v anesteziologii a u různých neurologických poruch. V roce 2000 byl galanthamin zaregistrován pro léčbu Alzheimerovy demence v některých zemích Evropské unie, v roce 2001 v USA a v České republice (pod názvem Reminyl). 
(Kolbek J. a kol. 2000, Pokorný V. 1997)

Zajímavosti:  
Když není naděje na pěkné počasí, vývoj poupěte se zastaví, a pokud již rostlina kvete a počasí se zhorší, květ se uzavře.
Tím, že květ visí dolů, je chráněn pyl před vodou. Bleduli opyluje hmyz a vzácněji vítr. 
Původ jména pochází z řeckého leukós = bílý a ion = fialka, české vytvořil Presl. 
Rozmnožuje se semeny i vegetativně dceřinnými cibulkami.
Význam v květomluvě: Musím s tebou mluvit beze svědků.
Pověst: Bledule má prý na každém cípu okvětí zlatou slzu.
Doposud se ani u kulturních bledulí nepodařilo vypěstovat jiné než bělokvěté kultivary.
Nektar není volně přístupný, na bázi čnělky je št´avnaté pletivo, které musí hmyz navrtat.
Dosud je popsáno 10 druhů bledulí, u nás dobře přezimují jen tři druhy.
Bledule jarní byla popsána již roku 1420 a od té doby se pěstuje jako kulturní rostlina.
Rostlina je chráněna podle vyhlášky MŽP ČR č. 395/1992 Sb. v kategorii ohrožený druh.
(Rabšteinek O. a kol. 1983, Kolbek J. a kol. 2000, Langová D. 2000, Pokorný V. 1997, Štursa J. 1997)

Použitá literatura:
Kolbek J., Větvička V. (2000): Rostliny na každém kroku. Granit, s.r.o., Praha: 79
Pilát A. (1964): Kapesní atlas rostlin. SPN Praha: 238
Rabšteinek O., Poruba M. (1983): Lesní rostliny ve fotografii. SZN Praha: 74
Kubát K. (2002): Klíč ke květeně České republiky. Academia, Praha
Větvička V. (1998): Trvalky. Aventinum nakladatelství, s.r.o., Praha: 88
Štursa J. (1997): Cibulové a hlíznaté rostliny. Aventinum nakladatelství, s.r.o., Praha: 144
Pokorný V. (1997): Zahradnický slovník naučný 3. Informica, Praha: 303
Langová D. (2000): Poslové jara. NS Svoboda: 29
Švestka J., www.tigis.cz/PSYCHIAT/PSYCH401/11.htm